Nå kan dere begynne.
Husk å gi dette til foreldrene deres når dere kommer hjem.
Ikke åpne dem selv.
Albert-Einstein Cole.
Nicola-Tesla Hertz.
-Marie-Curie Fortune. -Takk.
Theodor-Adorno Strauss.
Hva fikk du?
-127. -Man kan ikke få mer enn 100.
Jeg fikk bare 67.
Men jeg er lettet, det kunne ha vært mye lavere.
-Si hei til vennen min. -Du har ingen venner.
-Dette er Isaac-Newton Midgeley. -Zak.
-Hei. -Hei.
Han er en-7. Jeg har aldri likt deg.
-Jeg trodde han var vennen din. -Hold kjeft. Og vent.
På hva?
En superhøy frekvens møter superlav frekvens.
Det bør fremkalle... En slags reaksjon.
Interessant.
Kom inn, Zak. Moren din er her.
-Nå, Zak! -Kommer, Mrs. Cook.
Hvor lenge?
Nøyaktig ett minutt.
-Datter. -Far.
Så...
Vet du hva dette betyr? Hvordan det vil endre livet ditt?
Ja.
Hvordan føles det?
Jeg føler meg veldig lettet. Det kunne ha vært mye lavere.
Dette er utmerket. Vi vil gjøre alt for at Marie når sitt fulle potensiale.
Er ikke det garantert?
Kan vi gjøre noe med hennes følelses... Følelsene hennes?
Det er en vanlig bivirkning. Jo høyere frekvens, dess mindre empati.
Det ene driver ut det andre.
Jo lykkeligere vi er, dess mindre bryr vi oss.
-Og ingen er lykkeligere enn Marie. -Nei, det virker ikke slik.
Men det er ting vi kan prøve. Kunnskap styrer skjebnen.
Jeg vil ikke at hun blir et eksperiment.
Vi vil at hun får venner. Og har det gøy.
Forelsker seg. Og lever et normalt liv.
Beklager, men du må forstå det ikke blir mulig.
Stopp her hvis du vil finne ekte kjærlighet.
-Hei, Miss Anderson. -Hei, Marie.
Nå har jeg stoppet her.
Enheten analyserer nøyaktig frekvens.
Jeg har utviklet en metode for å lese bølgeformen mer effektivt enn før.
-Har du patentert den? -Selvfølgelig.
Den kryssjekker menn og kvinner med kompatibel resonans.
Det er en liten test. Noen lærere lot meg teste dem i morges.
-Slik definerer du ekte kjærlighet? -Naturen definerer den slik.
De med lavere frekvens trenger minst 700 signifikanter.
Selvfølgelig. Det er deres instinkt å slå tilbake heller enn tiltrekke.
Hva er planene for prosjektet?
Far vil få det på markedet.
Folk er åpenbart besatt av å finne ekte kjærlighet.
Og du?
Ingen er 100%, men det er en 95%.
Og hvem er det?
Mr. Thales.
Virkelig?
Kanskje du bør si hei. All ekstra data er nyttig.
Anordningen har mange muligheter. Kan den finne venner?
Selvfølgelig, men med andre signifikanter.
Har du testet apparatet for deg selv?
Nei. Alle vil være venn med meg.
Men hvor mange av dem er egentlig vennene dine?
-Ingen av dem. -Da må du prøve den.
All ekstra data er nyttig.
Beklager at jeg er sen, Jeg ble låst inne i korridoren.
Interessant.
-Hei. -Hei.
-Så du... -Jeg vil...
-Ja. -Vi trenger ikke snakke.
Men jeg vil. Vi får nok ikke mer enn ett minutt.
Unnskyld. Hvordan går det?
-Hilsen eller spørsmål? -Hilsen.
-Bra. Hvordan har du det? -Jeg er litt bekymret.
-Kanskje ingenting skjer. -Hvorfor er de her da?
-Du kan spørre dem. -Hvorfor meg?
Fordi du og jeg skaper den mest interessante reaksjonen.
Hvor lang tid har det gått?
-50 sekunder. -Hva skjer etter ett minutt?
Igjensitting! For begge to.
-Adskilt. -De har allerede brukt minuttet.
-De ses ikke mer nå. -Hvorfor gjøre det?
Dere vet hva som skjer når dere treffes.
Du utsetter Zak for fare. Det er en risiko for hele skolen.
Kom igjen nå.
-Liker du ham? -Det er bare et eksperiment.
Det er ikke et eksperiment. Frekvensene er ikke endret.
Ikke kast bort følelsene på den gutten.
Dere to er rett og slett ikke ment å være sammen.
Kunnskap kontrollerer skjebnen, Miss Anderson.
-Hei. -Hei.
Hvis det passerer minuttet er kanskje ikke frekvensen låst.
Unnskyld?
Du spurte hva som skjer etter ett minutt.
Vi bør snakke. Så noen deg?
Nei, jeg tror ikke det.
Bra. Nå er vi alene. Mindre sjans for at noe skjer.
-Hvordan går det? -Ikke så bra, faktisk.
-Jeg tror jeg har fått influensa. -Jeg trenger et mer konkret svar.
Jeg må notere din fysiske status og følelsene dine.
Jeg trodde det. Vel...
Jeg føler meg anspent og nervøs.
Jeg har vanskelig for å puste og jeg svetter.
-Er du bekymret for hva som kan skje? -Delvis.
-Går det bra? -Ja...
Jeg har en idé.
-Hei. -Hei.
-Hva var ideen din? -Vi bør ta på hverandre.
Du vet, som en del av datainnsamlingen.
-Jeg kan ikke. -Hvorfor ikke?
Det endrer variablene. Vi har ikke berørt.
-Derfor skal vi ikke berøre? -Det er riktig.
Det kan være et nytt eksperiment. Et bedre eksperiment.
Hva snakker du om?
-Ville du...? -Det er ikke det at jeg ikke vil.
Hva om det ikke bare var for å samle inn data?
Hva mener du?
-Jeg må spørre deg om noe. -Ja?
-Hei. -Hei.
-Vil du gå på avslutningen med meg? -Det er ikke før neste år.
Jeg får ikke så mange muligheter til å spørre.
-Vi skal holde oss fra hverandre. -Dette er ikke datainnsamling.
-Det er en date. -På ett minutt?
Jeg har vært på kortere før. Du vet, lav frekvens.
-Ja. -Ja?
Vi bør ta på hverandre også. Tenk på det.
-Hei. -Hei.
-Hvor vil du ta på meg? -Over alt.
Unnskyld. Det ble feil.
Jeg vet at vi ikke kan være sammen, men jeg må si det.
Jeg elsker deg.
Jeg vet at du sannsynligvis ikke elsker meg, men du kanskje liker meg litt.
-Er det et alvorlig spørsmål? -Ja.
-Nei. -Hva med møtene våre?
-Jeg samlet bare data. -Bare data?
Nei. Jeg eksperimenterte med flørting.
-Jeg har sluttet. -Du føler ingenting for meg?
Du forstår ikke, Zak.
Jeg kan ikke føle følelser. Ingen kan forstå.
Jeg vet hva de kaller meg. "Maskinen".
Og de har riktig.
Jeg elsker ikke familien min. Jeg opplever ikke glede.
Hvis du ser meg smile, le eller gråte, så bare later jeg som.
Jeg venter på at det skal føles ekte.
Men det vil det aldri gjøre. Det er en bivirkning.
En bivirkning. Selvfølgelig.
Vi to er rett og slett ikke ment å være sammen.
Se på det. Det har gått ett minutt.
Da kommer jeg av gårde i rett tid.
Hei.
Det skal være her om en uke, men jeg kan se etter.
Se, den kom akkurat. Det blir akkurat 20 pund.
-Så flaks du har. -Ja, har jeg ikke?
Overraskelse!
Gratulerer med dagen, Marie!
Hei.
Hei. Zak.
Det var lenge siden.
-Hvor har du vært? -Over alt.
Sao Paulo, Buenos Aires, Kychi, Kinshasa.
Sist var jeg i Vilnius. Nå kan jeg banne på 18 språk.
Hvor er Kychi? Jeg har aldri hørt om det.
Slapp av. Du trenger ikke late som om du bryr deg.
-Hvordan har du det? -Hilsen eller spørsmål?
-Ekte spørsmål. -Fortsatt en maskin. Ødelagt.
-Du venter fortsatt. -Venter og later som.
Men nå tror jeg alle andre gjør det også.
-Hvorfor er du her? -For å fortsette eksperimentet.
-Ingenting er endret. -Ikke for deg.
-Hva har endret seg for deg, Zak? -Se på klokka.
Over ett minutt.
Jeg kan ikke bli. Men møt meg på Train Shop i morgen klokka 19.00.
Jeg tror jeg kan hjelpe deg.
Fint at du kunne komme.
-Venter du en samtale? -Ja.
Hvordan varte du mer enn ett minutt?
-Jeg har byttet frekvens. -Det er ikke mulig.
-Kunnskap styrer skjebnen. -Har du gjort det?
-Har du funnet en løsning? -Ja.
-Overrasker det deg? -Ja.
-Du har en lav frekvens. -Ikke nå lenger.
Det vi vet om frekvenser er feil. Ellers hadde vi aldri møtt hverandre.
Du sa at du kunne hjelpe meg.
-Jeg kan endre frekvensen din. -Senke den?
-Den kan ikke gå høyere. -Naturen jobber hardt for å gi meg alt.
Nesten alt.
Fortell meg hvordan det gjøres.
Ok. Jeg tror ikke at du vil like den.
Det er en energiutveksling. Jeg tar deg ned til mitt nivå.
Det er mange prosesser involvert, en av dem er at jeg berører deg.
-Smart. -Den negative koblingen reguleres.
Jeg må være fysisk nær deg en stund.
Smart. Hvor snart ser jeg resultater?
Hvis det fungerer som jeg håper, så umiddelbart.
-Jeg merker at du ønsker å gjøre det. -Ikke lyv.
For Yurens skyld. Du får følelser for første gang i livet ditt.
Teoretisk sett, ja. Er det reversibelt?
Det burde være det. Men det er ingen garantier.
Er det alt?
I utgangspunktet, ja. Kanskje det ikke fungerer.
-Du kan snakke hvis du vil. -Takk.
Det er rart å snakke med deg uten en tidsfrist.
Eller å ikke snakke.
-Går det bra? -Jeg føler meg ikke bra.
Føler?
Å føle seg fysisk syk er ikke en følelse.
Men det er ikke sånn det føles.
Dette er...
Dette er sånn det føles.
Det føles...forferdelig.
-Jeg kjenner en tyngde. -Det er nok bare nerver.
Det er en sterk følelse.
Jeg føler... Jeg har kontakt med meg selv.
-Hvordan føles det? -Ikke godt.
Det føles bedre når jeg berører deg. Hvorfor er det slik?
Fordi...
Uneth!
...du elsker meg. Kanskje?
Waya. Naturen gjør opprør.
Akkurat som før. Skal vi gjøre noe?
Nei, det roer seg jo mer tid vi tilbringer sammen.
Esa!
-Jeg vet hva jeg vil prøve. -Hva?
-Kyss meg. -Virkelig?
-Jeg pleier å få det jeg vil ha. -Ikke jeg.
-Jeg liker henne. -Du liker alle.
-Hun smilte til meg. -Hun smiler ofte.
Jeg tror min er feil.
Møt vennen min. Isaac-Newton Midgeley.
Zak. Hei.
Dette er ikke gode nyheter og vi kan ikke tvinge dere til å velge.
Men vi anbefaler sterkt-
-at Zak blir plassert på en skole som kan bevare potensialet hans.
Ifølge deg har han ikke noe potensiale.
Men en spesialskole?
Kan ikke noe gjøres?
Jeg skjønner at det er vanskelig.
Men du og Zak må akseptere at han har unormalt lav frekvens.
Og? Han har bare litt mer uflaks.
Mrs. Midgeley. Jeg vil være tydelig:
Zak har en negativ frekvens.
Det er sjelden og gjør at han er helt i utakt med resten av verden.
Uflaks er bare begynnelsen. Han vil aldri være på rett sted til rett tid.
Han vil aldri passe inn, bortsett fra med de som er som ham.
Han hører ikke hjemme her lenger. Det er vitenskapelige fakta.
-Han er talentfull! -Han er et geni.
Dessverre omgitt av vidunderbarn.
Kanskje vi bør spørre Zak hva han vil.
Er det dette du vil, Zak? Vil du virkelig bli her?
-Ja. -Bra. Flink gutt.
Du kommer til å trenge hjelp.
Ikke vær redd for å be om det. Ok?
Kunnskap kommer i to former:
Induktiv og deduktiv.
Induktive resonnement går fra detaljer til prinsippene som forklarer dem.
Observasjon av naturen har autoritet.
I motsetning går deduktiv resonnering fra almen sannhet til konklusjoner.
Hei. Er Theo hjemme?
Du må være Zak. Kom inn.
Theo? Zak er her.
-Greit. Jeg kommer alltid upassende. -Ikke i det hele tatt.
Beklager rotet. Konserter kan være så rotete.
Sett deg ned.
Theo fortalte meg alt om deg.
-Spiller du noe, Zak? -Nei.
-Sånne som meg har vanskelig for tempo. -Neida.
Alle kan spille noe. Alle.
Alt som trengs er hjerte, sjel og litt fantasi. Har du det?
Spill tre toner, hvor lenge og i hvilken rekkefølge du vil.
-Jeg liker mønsterne. -Progresjonene.
-Jeg kan se dem. -Kanskje du er en spiller.
-Hei, Theo. -Hva er det?
Jeg har et lekseprosjekt. Jeg kan trenge litt hjelp.
Da skal vi se. Til å begynne med, dette er deg.
Og dette er Marie.
Du resonnerer på en ultra-lav frekvens.
Og hun resonnerer en ultrahøy frekvens.
Dette skjer når dere møtes: Dere frastøter som to magneter.
Hvis du vil ha en sjanse på Marie må vi løse det problemet.
-Kan jeg få krittet? -Hva ser du?
Jeg ser et mønster: O...
X...V
-Hva er det, Zak? -Beklager.
-Er du ikke klar? -Jo, men...
-Hver gang, Zak. -Ikke hver gang.
-Men ofte. -Ikke skyld alt på frekvensen.
Nei, frøken.
Det sies at oppfinnelsen reflekterer oppfinneren.
Og din er bare et rot, Zak.
Hva har du, Theo?
Et simuleringsspill?
En simulering, men ikke et spill. En refleksjon av livet.
-Hvis liv? -Alles.
Med vår verden som modell.
En matematisk formel gjentas og skaper tilfeldige resultater.
Min hypotese er at livet ikke er tilfeldig.
Jeg tror at en regel styrer. En ligning med handlinger hører sammen.
-Og det fortsetter på den måten. -Fascinerende.
Livet virker kaotisk, men styres av et uendelig kompleks mønster.
-Du leter etter koden i livet? -Det er ikke fullkomment ennå.
Hvis det du sier er sant så er vi bare komplekse maskiner-
-uten sjel og absolutt ingen vilje.
Beklager, men er det viktig?
Ok. Jeg er med på det inntil videre.
Hvis det stemmer kan du fortelle hva som skal skje.
Selvfølgelig.
Bare de neste fem minuttene.
Om syv sekunder vil Nicola-Tesla komme hit.
Om 31 sekunder går Zak tvers gjennom rommet.
Om nøyaktig to minutter går brannalarmen av.
Miss Anderson, jeg har sett prosjektet til Thomas-Edison-
-og han har stjålet idéen min.
-Imponerende. -Takk.
-Miss Anderson... -Du har bedt henne. Forsvinn!
-Frøken Anderson! -Ikke nå!
Fortsett, Zak. Det er en del av planen.
Vi forlater de med lav frekvens.
Jeg passerer dem med medium lav frekvens.
Gjennom de med medium høy frekvens.
Unnskyld.
Og dem med høy frekvens.
-Zak! -Hei.
Hvorfor er ikke du ved din monter?
-Jeg... -Dette er viktig!
Kom igjen!
Du lurte meg nesten. Jeg har også humor.
Men jeg er skuffet over at du spiller isteden for å ta utstillingen på alvor.
Det er ikke et spill.
Hei.
-Hei. -Vil du møte meg etter skolen?
-Si takk. -Takk.
Det var det beste jeg fikk til på kort tid.
Hvis noe kan endre frekvensen er det den.
-Endelig er jeg attraktiv. -Bare på metall.
-Det er en uheldig bivirkning. -Alt har bivirkninger.
Hele livet mitt er en bivirkning.
-Tror du det fungerer? -Nei.
-Har på deg metall? -Vi vil bare se eksperimentet.
Unnskyld at jeg er sen. Jeg ble låst inne i korridoren.
Hei.
Den siste oppskriften.
-Si takk. -Takk.
Og prøv å ikke kaste opp.
Bra, vi er alene. Hvordan har du det?
Det er ikke det at jeg ikke vil berøre.
En date på ett minutt?
Ja.
Jeg elsker ikke familien min og jeg føler ikke glede.
Hvis du ser meg smile, le eller gråte så bare later jeg som.
Jeg venter på at de blir ekte. Men det blir de aldri.
Dette er en bivirkning.
En bivirkning? Selvfølgelig.
Se der. Ett minutt. Jeg går i akkurat riktig øyeblikk.
Vi to er bare ikke ment å være sammen.
Ironi.
Indirekte presentasjon av motsetningen mellom handling eller uttrykk-
-og sammenhengen det forekommer i.
En ironisk partikkel.
En fysisk manifestasjon av ironi tilgjengelig i alle atomer i universet.
Men resultatene så langt indikerer-
-at de ironiske partiklene bare aktiveres av hjernen når vi vil ha noe.
På den måten formes...
...en ønskekjede.
-Men bare av en viss persontype. -En person med lav frekvens?
Ja, forskningen viser at bare de er mottakelige for ironi.
Er ikke ironi i betrakterens øye?
Ja, men betrakteren inkluderer individet.
Derav ønskekjeden.
I dagligtale er det derfor de aldri får det de ønsker.
Men min hypotese, og formålet med forskningsstipendet jeg håper å få,-
-er at det er mulig å reversere effekten.
Det mentale endrer det fysiske.
Alt handler om mønstre.
Den første fasen er å ønske en noe, akseptere ironien,-
-og så endre ønskekjeden.
Beklager å avbryte, men det høres ut som du vil lure skjebnen.
Og jeg tror ikke at det er mulig.
Men jeg gjør det, sir.
Hei, Theo her. Du vet hva du skal gjøre.
Hei, det er meg. Jeg føler for å drikke i kveld-
-så ethvert bidrag verdsettes.
-Dr. Zak. -Dr. Theo.
En pose med forsyninger. Si takk.
Hva står på menyen?
De siste teststoffene fra laben.
Alle med svært interessante bivirkninger.
Til bivirkninger.
Skål for bivirkninger.
-For mye te. -For mye...
Myden...zobi...tritat.
-Noen endringer? -Ikke ennå.
Gi meg tre til.
-Beklager. -Ja vel.
Så vi blander tre pyridinkarboxamid-
-med tetra-cotinate tryptothol.
Hva var det?
En svingning.
-En svingning oppover. -Er du sikker?
Ja! Men det varte ikke lenge.
-Effekten bør vare i timevis. -Kanskje det ikke er stoffene.
En annen variabel. Men hva annet er annerledes?
Vi gjentar de siste 60 sekundene.
-For mye te. -For mye myden-zobi-tritat.
-Endring? -Ikke ennå.
Gi meg tre til.
-Beklager. -Så...
Vi har blandet tre pyridinkarboxamid-
-med tetra-cotinate tryptothol.
Tryptothol.
Cotin...
Lydbølger.
Men lydbølgene var det første alle testet.
Men det er ikke bare bølgene.
Det er de ordene.
Effekten varer bare et øyeblikk.
Da trenger vi en finjustering.
Vennligst registrer her. Takk.
Dette er første forsøk. Gå etter 65 sekunder.
Det blir lettere hver gang.
Victan.
Jeg kommer tilbake snart. Omtrent, liksom.
Victan.
Hei.
Hei. Zak.
Det er lenge siden.
-Hvor har du vært? -Over alt.
Sao Paulo, Buenos Aires, Kychi, Kinshasa.
Sist var jeg i Vilnius. Nå kan jeg banne på 18 språk.
Hvor er Kychi? Det har jeg aldri hørt om.
Slapp av. Du trenger ikke late som om du bryr deg.
-Solas. -Solas.
Så fint at du kunne komme.
-Venter du en telefon? -Ja.
Hvordan varte du lenger enn et minutt?
-Jeg endret frekvens. -Det er ikke mulig.
Kunnskap kontrollerer skjebnen.
Har du gjort det? Har du funnet løsningen?
Ja. Overrasker det deg?
Ja. Du er lavfrekvent.
Ikke nå lenger.
Alt vi vet om frekvenser er feil. Ellers hadde vi aldri møttes.
Du sa du kunne hjelpe meg.
-Jeg kan endre frekvensen din. -Senke den?
-Den kan ikke bli høyere. -Naturen jobber for å gi meg alt.
-Nesten alt. -Fortell meg hvordan det gjøres.
Det er...
-Oke. -Oke.
Jeg tror ikke du vil like den. Det er en utveksling av energier.
Jeg tar deg nærmere mitt nivå.
Mange prosesser jobber samtidig.
Imidlertid betyr en av dem at jeg berører deg.
Smart.
Den negative tilbakekoblingen regulerer seg selv.
-Men jeg må være fysisk nær deg. -Veldig smart.
Hvor snart ser jeg resultatene?
Hvis det fungerer bør du se resultater med en gang.
-Jeg merker at du vil gjøre det. -Ikke lyv.
-Yuren. -For Yurens skyld!
-Du føler noe for første gang. -Teoretisk sett.
Er det reversibelt?
Det bør være det, men det er ingen garantier.
-Er det det hele? -I hovedsak.
-Kanskje det ikke fungerer. -Du kan snakke hvis du vil.
Takk.
Det føles rart å snakke med deg uten en tidsfrist.
Eller å ikke snakke.
-Går det bra? -Jeg føler meg ikke så bra.
-Føler? -Å føle seg syk er ikke en følelse.
Men det føles ikke sånn.
Dette er...forferdelig.
-Jeg føler en veldig tyngde. -Det er nok bare nervøsitet.
Howell.
Det er en intens følelse.
Jeg føler meg knyttet til meg selv.
-Hvordan føles det? -Ikke så bra.
Men jeg føler meg bedre når jeg berører deg.
Hvorfor er det slik?
Fordi...
-Uneth. -Uneth.
Du elsker meg.
Kanskje?
-Waya. -Waya?
-Naturen gjør opprør. -Som i gamle dager.
-Skal vi gjøre noe? -Nei.
Det bør roe seg ned jo lenger vi er sammen.
-Esa. -Esa.
-Jeg vet hva jeg vil prøve. -Hva?
-Kyss meg. -Virkelig?
-Jeg er vant med å få det jeg vil ha. -Ikke jeg.
Vil du komme inn og ta mer på meg?
Kan jeg?
-Tror du kanskje... -Ja?
At du kan skynde deg litt?
Jeg vil at det er spesielt.
Tror du jeg er jomfru? Jeg har utført mange eksperimenter.
Og hva konkluderte du med?
Å ha sex er som å onanere, men med andre.
Jeg håper ikke det.
Du er en jomfru. Selvfølgelig.
Jeg har ikke eksperimentert så mye, men jeg har studert hardt.
Mentha.
Åpne den.
Unnskyld.
Det er greit. Vi er oppdratt til å være nysgjerrige.
Åpne den.
Jeg forstår ikke.
Er det en slags kode?
Noen ganger er en avkrysning bare en avkrysning.
Jeg har en IQ på 210.
Jeg tok aldri notater.
Men jeg ville slippe å se på folk eller at de så på meg.
Det er øynene.
Jeg har aldri kunnet lese folks øyne.
Hvis de så inn i øynene mine en stund så skjønte de...
-Var det toget vårt? -Velkommen til min verden.
Går det bra?
Jeg har aldri måttet vente på et tog før.
Det er ikke bare dumt.
Så, hvor skal vi dra?
-Datter. -Far.
-Datterens venn. -Unnskyld rotet.
Vi pusser opp.
Så Zak, hvordan har du hatt det siden du sluttet på skolen?
Er det et spørsmål eller bare høflig?
-Bare høflig. -Veldig bra, Mrs. Fortune.
Du kan kalle meg Hedy, Zak.
-Og du, Hedy? -Bare bra, takk.
Hva er dette? Når begynte vi med småprat?
Siden du tok med en gutt hjem.
Spør ham.
Dere pusser egentlig ikke opp?
Dere tror at noe farlig skal skje.
Du tror ikke at Zak har løst noe fordi han er lavfrekvens.
-Vi er bare forsiktige. -Ta det rolig. Ingenting skjer.
Så kan vi snakke om hvorfor.
Hvordan gjorde du det?
Jeg undersøkte selv for lenge siden, da Marie var ung.
Det virket umulig.
-Ord. -Ord?
-Riktige ord. -Magiske ord?
Vi tror det. Jeg og Theo.
Husker du Theodor Adorno? Han har hjulpet meg.
Vi oppdaget en kobling mellom synoptisk funksjon og resonans.
Tanken påvirker frekvensen.
Tenk "heldig" og du blir heldig?
Ikke helt. Synapsene må manipuleres på en bestemt måte.
Disse representerer dere. Med høy frekvens.
Og dette er verden.
Og dette er meg.
Og ordene gjøre dette:
Vel, det har aldri skjedd før.
-Søle ut litt vann? -Marie har aldri sølt noe.
-Hva har du gjort med datteren min? -Det jeg ba ham gjøre.
La meg forklare.
Jeg og Marie. Ordene fungerer slik:
Du stjeler folks frekvenser.
Det er bare fysikk. De skaper balanse i miljøet.
Men i virkeligheten er det dette som skjer:
Både vibrasjoner fra lydbølgene og ordene i seg skaper effekten.
Det er en ny type kvantesammenfletting.
Mentale og fysiske prosesser jobber samtidig.
Som dominobrikker.
Det som påvirker en person påvirker den neste...
-Hele verden. -Bare han kan gjøre meg normal.
Bare jeg kan gjøre ham normal.
-Det er unaturlig. -Men reversibelt.
Naturen justerer seg raskt.
Ett enkelt ord kan forandre verden.
Ikke ett. Naturen trenger konstant gjødsel.
-Du må fortsette å si ordene. -Ja.
Men sjeldnere.
Fordi du er en lavfrekvens-person i et høyfrekvens-legeme.
-Et virus. -Ordet forhindrer avvisning.
Ja, men ordene endrer seg hele tiden, akkurat som verden.
Vi har laget en grov lydskisse.
Hvordan overvåker dere endringene?
Det er en utvikling av Maries frekvensanalysator.
Den måler endringene i rommet,-
-og formulerer et ord som balanserer miljøet.
Det er ikke helt ferdig.
Får jeg?
Hvis verden lar seg forbløffe er dette nøkkelen.
-Innser du hva du har gjort? -Gjort meg lykkelig.
Dette kan være verdens viktigste oppdagelse.
-Det er fortsatt mye vi ikke vet. -Oddsene jevnes ut.
Tenk hvis alle hadde en av disse.
Da vil det være riktig balanse i universet for første gang.
Ikke mer krig. Og rettferdighet for alle.
Har du patentert den?
Hei, dette er Theo. Du vet hva du skal gjøre.
Hei, det er Zak. Gode nyheter: Vi har et møte på Fortunes lab.
Ring meg når du får dette.
Den er veldig liten. Zak, kom inn.
-Du kjenner forskningslaget mitt. -Nei, jeg tror ikke det.
-Nicola-Tesla Hertz. -Nicola-Tesla. Herregud.
Og Thomas-Edison Gates. Sett deg ned.
-Hvordan føles det? -Flott.
Vi har prøvd å forbedre Maries analysator i mange år.
Så vi vil gjerne vite hvordan du gjorde.
Det var Theos fortjeneste.
Det hjelper hvis du holder den mot subjektet i 45 graders vinkel.
Men han håndterte maskinvarene.
Jeg tror jeg elsker deg.
Slik oppdages ubalanse og danner lyder.
Vi vet ikke hvorfor ordene ser ut til å bestå av to stavelser.
Jeg tror jeg elsker deg også.
Jeg trenger bedre bevis. Hvordan kommer kjærligheten til uttrykk?
Jeg gjør hva som helst for deg.
-Hva som helst? -Ja.
-Og du? -Jeg gjør ikke hva som helst.
Stavingen er fonetisk og ordene er omtrentlige. Derfor trengs apparatet.
Her blir ordet "rala".
Så langt har ingen ord vært umulig for mennesker å uttrykke.
Men det er mye vi ennå ikke vet.
-Så du gjør ikke hva som helst? -Nei.
Onrol. Ikke engang knele på gulvet og kalle meg "herre"?
Min herre.
Stopp, alle sammen! Det har kommet.
Bare vent til dette kommer på markedet.
Hvorfor gjorde jeg det? Jeg måtte.
Hva vil jeg ikke gjøre?
Jeg vil ikke forlate dette rommet.
Jeg vil ikke fly et fly.
Hva ville du vanligvis ikke gjort?
Jeg gjør hva som helst.
Ikke ødelegg eksperimentet. Hva går mot din natur?
-Alle former for vold. -Flott.
Kera. Slå meg hardt i ansiktet.
Det må være kjærlighet.
Dette virker som en bivirkning.
Vi kategoriserer dem som justeringer for øyeblikket.
Hvis du sier noen av ordene til noen så gjør de det du ber dem om.
-Hva som helst? -Det må ikke skje umiddelbart.
Påvirkningen kan skje på kort, mellomlang eller lang sikt.
Nevrotransmitterne jobber sammen og forslaget blir uimotståelig.
-Hvordan da? -Det vet vi ikke.
-Er det et mønster? -Nei.
Ikke annet enn at ordene alltid står sist på listen.
Over alt. Sao Paulo, Buenos Aires, Kychi, Kinshasa.
Jeg kan ikke forklare det. Jeg kan banne på 18 språk.
-Han må vite, han lyver. -Synapsene må bli manipulert.
-Nei! -For Yurens skyld, du får følelser.
-Kanskje vi har feil oppfinner. -Nei. Hvor er Theo?
-Jeg vet ikke. -Han vet ingenting!
-Han er lavfrekvent! -Uneth.
Vi må legge ned lanseringen, uavhengig av hvem skaperen er.
Du elsker meg.
Nei.
Han gjorde det. Han fikk meg til å føle meg slik.
-Han sa til meg... -Hva?
Han beordret meg til å elske ham.
Det må ha vært et uhell.
Det må være en bivirkning. Jeg sa det første ordet på listen.
Dere må tro meg!
Hvis vi tror på deg så er du bare en heldig tosk.
Ellers er du et løgnaktig geni.
Jeg tror at du forstår ironien.
JUSTERINGER
-Hei, dette er Theo. -Hvor er du?
Bivirkninger.
Hva har du gjort?
Du må signere. Dette må bli brakt til taushet.
-Jeg vil treffe Marie. -Det vil du nok.
Fortell henne at jeg kan fikse dette.
Kan du gjøre det?
Snart er alt tilbake til det normale igjen.
Du har ringt... ...Marie-Curie Fortune.
Hun kan ikke ta telefonen akkurat nå. Legg igjen beskjed etter pipet.
Hei, dette er Theo. Du vet hva du skal gjøre.
Hvis du vil finne ekte kjærlighet, stopp her.
Takk.
Kontrollerer.
Tre treff funnet.
Helen Malzin. Alder: 85 år. Sted:Tyskland. Status:. Singel.
Vil du ta kontakt?
Laura Warwick. Alder: 34. Sted: England. Status: Gift.
Vil du ta kontakt?
Ana Della Matta. Alder: 24 år Sted: USA. Status: Død.
Vil du ta kontakt?
-Hva... -Vær så snill, ikke snakk.
Ikke vær redd. Vi er bare lokalmyndighetene.
Ikke én av dere. En av våre.
Vi må stille tre spørsmål. Nikk for "ja", og rist på hodet for "nei".
Momiad. Har du stjålet denne teknologien?
Sera. Har du lekket programmeringen?
Visten. Har du noen planer av noe slag...
...om å manipulere verden?
-Du kan snakke nå. -De ordene...
-...får meg til å si sannheten? -Ja.
-Hvordan vet du at de fungerer? -Jeg har gjort det før.
Vil du ha jobb?
Arbeidstiden er forferdelig, men du får gratis mat og overnatting.
Fra nå av er dere ansatt i staten.
Derfor er dere underlagt taushetsplikt.
Oppgaven er å finne en måte å eliminere trusselen-
-som teknologien, eller "Manualen" utgjør for vårt land.
Fremfor deg har du en mappe med all informasjon vi har om emnet.
Og en historisk redegjørelse om hva som skjedde sist det var offentlig.
Dere har ramlet over en svært gammel teknologi.
Det meste har gått tapt, dessverre.
Restene har blitt holdt hemmelig og analysert i flere tiår.
Dessverre med liten suksess.
Uunngåelig blir noen elementer oppdaget av befolkningen.
Så begynner kaoset.
Dere har sikkert hørt om trollmenn og hekser?
Kontrollen over teknologien var grunnlaget for de herskende klasser.
Den har også vært den utløsende faktor til kriger frem til år 1066.
Vi vet ikke hvorfor.
Fra 1100 sank effekten av systemet.
Den seneste datoen for vellykket bruk var rundt 1760.
Vi vet ikke hvorfor.
Nå er det ute igjen.
Takk, alle sammen.
Jeg er sikker på at dere finner en måte å stoppe det.
Reglene: Hvis du uttaler eller ytrer en del av et ukjent ord-
-så blir du arrestert, stilnet og muligens anklaget for forræderi.
Thomas, du ser etter fysiske løsninger. Nicola tar lingvistiske løsninger.
Marie og jeg ser på selve programmet og ser om vi finner ledetråder.
-Hva med meg? -Du jobber ikke for meg.
Du kan gjøre hva du vil.
Hva om...
Kanskje. Hva om vi...
Jeg vet at dette høres latterlig enkelt ut.
Men hvorfor jobber vi ikke med en slags ørepropp?
Det gjør det verre. Vi trenger noe som dette:
Nei, du tar helt feil. Det trengs noe som dette:
Det blir veldig farlig, datter. I den hastigheten.
Det må gå fort. Jo raskere det er over, dess bedre.
Hva med...
Det ville fungere.
Fordi det ville drept flesteparten av befolkningen.
Hva om...vi lager en anti-manual?
-Det vil ta flere tiår. -Jeg mener ikke en ekte.
Det store problemet er at folk tror at manualen fungerer.
-Panikk skaper kaos. -En slags placebo.
Det kjøper oss litt tid.
Eller vi kan gi ut kopier av manualen og så diskreditere alt senere.
-Det er veldig slu. -Ja.
Men hvis det fungerer bør vi bruke det.
Det bør være mulig å bruke manualen til å overbevise folk om å ikke bruke den.
Det ville vært som vaksine i skolen. Man blir instruert om å ikke bruke den.
Eller glemme det.
Vi bør løse det virkelige problemet: Manual. Ikke symptomene.
Spiller det noen rolle? Hvis det fungerer...
Det er sikkert en veldig enkel løsning som vi har oversett.
Naturen jobber med mønstre. Motgiften er ofte nær sykdommen.
Som brennesler og rumex.
Kanskje det er ord som fungerer som motgift.
Herremin.
Vi kaller dem snarveier.
De trenger ikke en kommando. De er kommandoer i seg selv.
Hva gjør de?
Kan jeg uttale noen av dem, Mr. Bridges?
Kommandoene er ufarlige og ingen effekt varer lenger enn noen minutter.
Ok.
Korlo.
Det betyr "sitt".
De andre betyr "stopp" og "gå".
Det virker som vi har funnet grunnleggende kommandoer.
Effektene er kortvarige, og kan ikke brukes to ganger på en time.
Mye skade kan skje på en time.
De ordene er forbudt nå.
Kjente du til dette?
-Hei. -Hei.
Jeg tenkte...
...på det du sa om å overbevise folk til å ikke bruke manualen.
Si at jeg ikke har følelser for deg. Justér meg.
-Får du lov til å ha den? -Til eksperiment.
-Gi meg en kommando. -Jeg vet ikke hvordan.
Jeg trenger ikke å gjøre så mye. Du blir nok deg selv snart.
Det er jeg allerede. Jeg føler mindre.
Men ikke for deg.
-Ikke rør meg. -Jeg kan fikse dette.
Jeg vet det.
Jeg elsker deg.
Men bare fordi du ba meg om det.
Er ikke det slemt?
-Kanskje du hadde elsket meg uansett. -Det får vi aldri vite nå.
-Er det viktig? -Man må velge.
-Må du? Hvis det fungerer... -Gjør det!
Gjør det for min skyld.
-Kanskje noen andre kan gjøre det. -Jeg har prøvd. Det må være deg.
Jeg sier det siste ordet på listen. Jeg vet ikke om det fungerer.
Endel.
Du elsker ikke meg.
Ingenting har endret seg.
Tiden er ute. Jeg vil snakke med Mr. Midgeley alene.
-To minutter. -Vi er ikke ment for hverandre.
Nei, det er du som ikke er ment for dette.
Kan du bekrefte at dette er ditt arbeid?
-Ja. -Ekspertene våre har sett på det.
-Og? -De mener det er genialt.
Men det er på tide at du slutter.
Du har en tydelig historie med manipulasjon.
-Nei, bare ironi. -Du får ikke snakke i det hele tatt!
Mens vi bestemmer hva vi skal gjøre med deg.
-Men... -Ikke under noen omstendigheter.
KUNNSKAP STYRER SKJEBNEN. HVA VET JEG?
INGENTING.
DU ER EN LAVFREKVENT PERSON.
DU TRENGER HJELP.
DU ER ET GENI.
SIMPEL.
MØNSTER.
GAMMEL TEKNOLOGI.
ÅR 1760
IRONI.
MØNSTRE.
Bivirkninger.
Det er ikke mulig.
Jeg vet at jeg skal være stille, men jeg må snakke med Bridges.
Ingen kommunikasjon, eller så blir du skutt.
Ingen kommunikasjon. I det hele tatt.
Kevet.
Ingen fare. Effekten varer bare i ett minutt.
-Zak. -Jeg vet.
Det er din beskyttelse, ikke sant?
Det er derfor den alltid er her.
Har jeg rett?
Ja.
Da må du hjelpe meg. De lar meg ikke snakke.
Må jeg?
Jeg må.
De vet at frekvensen din har gjenopprettet seg selv.
De vet hva som skjer når vi er sammen.
-Smart. -De vet at vi bare trenger ett minutt.
-Skjebnen avviser deg. -Smart.
-Hva om de tar feil? -De knuser døra om 65 sekunder.
-De tar feil. -Hva?
Ikke ennå. Jeg vil ikke gjenta meg selv.
Du er faren til Theo?
Fortell meg.
Fortell meg!
Ikke et ord fra noen!
Ned!
Ikke et ord fra noen!
-Han vet noe. -Ikke et ord!
Hva vet han?
Hva gjør du?
Jeg gir deg det du ønsker.
Det Zak fant ut.
Motgiften.
Og motgiften er?
Musikk.
Ikke stol på meg. Prøv et ord.
Korlo.
-Er det en spesiell musikk? -På en måte.
Det er Mozart.
Hør, mine herrer. Og min dame.
Da Mozart spilles er vi alle på samme frekvens.
En kort historietime. Den hemmelige historien.
Det var aldri magi.
Bare "Boka".
Mistet, funnet, skrevet og omskrevet og brent.
Brukt til å kontrollere massene. Så...kom musikken.
Vi visste tidlig at musikken hadde makt til å frigjøre oss.
Dere har sikkert hørt om "Rottefangeren fra Hameln"?
Komponist. Bokstavelig talt: å roe ned.
De første komponistene skrev musikk for at vi kunne kontrollere tankene.
For hvert nytt avsnitt ble Boka svekket.
Inntil...
Mozart.
-År 1760. -Hans første komposisjon.
Første stykket som gjorde oss immune mot Boka.
Senere har det vært mange.
Når du kjenner igjen en melodi du aldri har hørt så er det en.
Den går inn i vår kollektive underbevissthet.
Den mest komplekse musikken forstyrrer Boka tilstrekkelig-
-til at den blir upålitelig og verdiløs.
-Hvorfor var det en hemmelighet? -Det var ikke det.
Det falt ut historien.
Det var herskere som vurderte å bruke Boka igjen.
Men massene ville ikke bli påminnet om at de bare er mekanismer.
Klart det er komplisert.
Men mekanismer med knapper du kan trykke på, like fullt.
Musikk er knappen for å starte på nytt.
Hvor er den?
Med melodien.
Hva skjer når musikken stopper?
Den kan aldri stoppe.
-Hvorfor snakker du ikke med henne? -Jeg kan ikke.
Det kan du.
Det er en overraskelse.
Vi forventet at frekvensen hans var over gjennomsnittet.
Men den er nøyaktig gjennomsnittlig.
Med 10 desimaler.
Det er på tide at du lærer mer om familiehistorien vår.
Hvorfor forteller vi dem ikke?
Fordi massene foretrekker å være uvitende.
Hvilket plasserer dem på samme nivå som fetterne i dyreverdenen.
Vil du ha litt mat?
Si takk.
-Kanskje det ikke er ditt instrument. -Men det var perfekt.
Vi har spilt i hundrevis av år, Theo.
Tolket og utviklet skalaer.
Hvor er livsgnisten? Hvor er inspirasjonen?
Hvor er spontaniteten?
Hvis vi er maskiner så er alt forutbestemt.
-Spontanitet er en illusjon. -Nei!
Vi har fortsatt fri vilje og sjel.
Vi har fortsatt fantasi.
Theo! Zak er her.
REGEL NUMMER ÉN.
REGEL NUMMER TO
REGEL NUMMER SYTTEN
REGEL NUMMER TJUENI
REGEL NUMMER TRETTI
-Hva er det? -En kode. Fra Mozart.
Den ligger i alle arbeidene hans. Usynlige.
Jeg trodde at du skrev musikk.
Jeg tror det er kode som styrer alt.
Universet ble født ut av en enkel kode som stadig gjentas.
Den er uendelig kompleks, men veldig forutsigbar.
Den er ikke perfekt, men jeg jobber med det.
Hvis det er sant så antar den at vi bare er enkle maskiner.
At vi ikke har sjel. Eller vilje.
Unnskyld. Er det viktig?
Ok. Jeg godkjenner prosjektet nå.
Hvis det du sier er sant, kan du forutsi hva som skal skje.
Bare de neste fem minuttene.
Om omtrent fem sekunder kommer Nicola-Tesla hit.
Om 31 sekunder går Zak til den andre siden av rommet.
Om nøyaktig to minutter går brannalarmen av.
To minutter. Ingen alarm.
Du lurte meg nesten. Jeg har også humoristisk sans.
Men jeg er skuffet over at du spiller isteden for å ta utstillingen på alvor.
Det er ikke et spill.
Takk.
Det er en gave. Åpne den.
Du jobber for hardt. Du trenger en hobby.
-Et kjæledyr. -Jeg er enig.
-Si takk. -Takk.
Hei, det er meg. Jeg har lyst til å drikke i kveld.
Alt du kan bidra med blir ytterst verdsatt.
-Noen endringer? -Ikke ennå.
Gi meg tre til.
Unnskyld.
Jeg ser at du har lært ham nye triks.
-De vil spørre deg. -Hvem da? Om hva?
All. De vil spørre. Spørre oss om hjelp.
Fra Boka.
De vil spesielt spørre deg. Og du skal fortelle dem.
Jeg skulle gjerne sagt at det er en gave. Men det har ikke med meg å gjøre.
Alra. Slå av musikken nå.
Unnskyld. Teknologi har aldri vært min sterke side.
Men vi venner oss til det, gjør vi ikke?
Testresultatene har kommet. Ingen av dere trenger bekymre seg.
Det krever bare en større dose til å begynne med.
Zak, du får en kur med Mozart og Brahms.
Marie, Pacabel. En gang om dagen.
Så...
Er det jeg føler nå ekte følelser?
Ut fra det vi vet nå har ikke følelsene dine blitt tuklet med.
Jeg kan ikke si mer enn det.
Du er helt normal.
Til å være en maskin.
Har du ikke noe å si, far?
Hvis du har rett så har du allerede hatt denne samtalen.
Jeg kan ikke høre på alle samtaler. Men...ja.
-Du vet nøyaktig hva jeg skal si. -Ja.
Så fortell meg hva som skjer.
Hvordan føler du deg?
-Som verdens heldigste jente. -Du er verdens heldigste jente.
Jeg var det.
Hva tenker du på?
Du kommer til å si at jeg aldri perfeksjonerer ligningen.
At fri vilje ikke er en illusjon.
Og at kreativitet og improvisasjon eksisterer.
Jeg er uenig med deg.
Men jeg er ikke interessert i individuelle skjebner.
Det jeg er interessert i er en universell symfoni.
-Du fikk alltid det du ønsket deg. -Ja.
-Hva ønsket du mest av alt? -Følelser.
Å være forelsket.
Så hva sier du? At naturen skapte deg for min skyld?
Noen som kan gi meg det jeg ønsket meg?
Når ligningen er fullført vil jeg kjenne det virkelige mønsteret.
Du spurte hva godt det ville gjøre. Jeg skal si deg...
Kunnskap er verdiløs hvis du bare har fragmenter.
Da kan det ikke finnes en sannhet.
Alle andre vil bare kjenne fragmenter.
Bare jeg vil vite alt.
Tenk om vi ikke hadde noen valg?
Du spør om jeg savner overraskelser.
Jeg skal si deg, selv om jeg vet resultatet-
-så er det fortsatt en glede å se fremførelsen.
Det er vel nå jeg sier farvel.
Ja.
Hei.
Farvel.
-Hvis du har riktig... -Hvis jeg har riktig...
...så var det som ga oss minuttet vårt ikke kjærlighet.
Det var skjebnen.
Det betyr at jeg bare er her for å oppfylle dine mål.
Det betyr at alt er forutbestemt.
Ingen frihet. Ikke noe ansvar.
Og kunnskap avgjør definitivt ikke skjebnen.
Ja.
Spiller det noen rolle?
Nei.
-Ikke for meg. -Ikke for meg heller.
Er det alt?
Perfekt.
Da skjønner jeg.